The Eastern Spirit Subbing Squad представя
КРАЛЯТ НА ПЕЩЕРАТА Граф Монте Кристо
Превод: GFotaku Редакция: mrnkaloto
Моколети! Вземете си моколети!
= Действие 1 = "Ще се срещнем, в края на Пътя"
Франц!
О, Боже! Маркизата!
Кога пристигнахте в град Луна? - Обиколих доста места.
Едва от вчера съм тук. - Разбирам.
Хванахте точно края на карнавала.
А всъщност… това е? - Да, мадам!
Моят най-добър приятел и другар. Виконт Албер де Морсер.
За мен е удоволствие, мадам.
Значи вие сте синът на генерал Морсер, така ли?
За първи път ли сте в Луна? Дано да ви хареса.
В този град всяко едно желание може да бъде изпълнено.
Той се изявява като граф, но дали е така?
През последния месец в Луна се носят всякакви слухове за него!
Някои казват, че е внезапно забогатял,
други - че е извънземен,
трети твърдят, че е чудовище или дори вампир!
Това е малко прекалено. - Извинете, но как се казва той?
Името му? - Граф Монте Кристо.
"Смъртта е сигурна, часовете - не".
Сигурен ли си, че не е било сън? Мечта?
Глупости! Това е доказателството!
И? - Ще го използвам като причина!
За да се запознаем. - Полудя ли? Не мога да повярвам!
Не го прави! Изобщо не знаеш кой е той!
Мислиш ли… - Естествено!
Извинете, вие ли сте виконт Морсер от стая 405?
Да, аз съм.
Нося ви съобщение от моя господар, граф Монте Кристо.
Е, какво мислиш?
Какво трябва да мисля?
Защо иска да говори с двама напълно непознати?
Пишеше, че иска да завърже приятелски връзки с гостите на хотела.
Какво съвпадение. - Не съм сигурен.
Отново се тревожиш за нищо!
Това е просто една вечеря.
Аз дори не знам дали е истински аристократ.
Ние сме в град Луна, нали? Тук може да е…
Приятно ми е, господа. Аз съм граф Монте Кристо.
Благодаря ви, че се отбихте.
Не, истина е! Веднъж стъпил в Луна, човек трябва да опита тези ястия.
Сигурен ли сте? Само ние се храним.
Вие така и не докоснахте вечерята си.
Моля, не обръщайте внимание.
Когато човек пътува сам, храната му става някак безвкусна.
А най-хубавото нещо за мен е
да мога да разговарям с господа като вас.
Не се притеснявайте.
Какво мислите за днешната опера?
Аз не ходя често на опера,
но историята беше великолепна!
Разбирам. Вие, господин Албер, вероятно си имате
някоя любима, като героинята от тази пиеса?
Не! За Бога, не! - Хайде де, бъди честен!
Годежът ми с Йожени е уреден от родителите ни.
Никога няма да се влюбя така, както героят в операта.
Така е и с всичко останало. Не бива да губя пътя си.
Трябва да намеря онова, което ми липсва…
Тръгнах на път, за да намеря това нещо.
Какви ги говориш? Доколкото помня, тръгна, защото искаше забавления.
Франц, недей!
Младостта е нещо прекрасно.
Възможности, надежди. Път без никакви прегради.
Вие изживявал ли сте такава любов, господине?
Някога. - Каква жена бе тя?
Хей, не бъди груб!
Да, някога имах чувства към една жена.
Мечтаех да имаме бъдеще заедно, един до друг.
Но… всичко това бе само една голяма мечта.
А мечтите… са просто мечти, нали така?
Някога не бях този, който съм сега.
Бертучо, донеси кафе за гостите! - Веднага.
За мен беше чест да се запознаем. - Напротив, удоволствието е наше!
Желаете ли утре да се насладите
на гледката от моя балкон?
Наистина ли? За нас ще е…
Много съжаляваме, графе, не мисля, че ще успеем…
Публичните екзекуции в Луна са важна част от карнавала.
Хората се чувстват по-добре, когато злото бива наказвано.
Не бихте могли да го пропуснете, уверявам ви.
Не мислите ли, господин Албер?
Да, напълно сте прав, графе!
Тогава ще ви очаквам на същото място.
Приятни сънища, господа.
Албер!
Да? - Какво ти стана? Не изглеждаш добре.
Беше студена. Ръката му бе студена като лед.
Като на мъртвец.
КРАЛЯТ НА ПЕЩЕРАТА Граф Монте Кристо
Кои са престъпниците?
Единият е убил заради пари.
Другият е убил заради любов.
Третият е избил цяло семейство, за да вземе богатството му.
И тримата са жестоки престъпници, няма съмнения.
Исках да изхраня семейството си! Трябваше!
Съпругата ми и детето! Простете ми!
Пощадете ме!
Стига! Престанете!
Кардинале, не съм убивал никого!
Противникът ми ме натопи! Невинен съм!
Моля ви, отвържете ме! Трябва да ми повярвате!
Всеки би искал да се измъкне по такъв начин…
Не съм го направил! Не бях аз!
Идиот, затваряй си устата! Омръзна ми от опяванията ти!
Аз убих десетима!
Жени, деца, всичките ги избих!
К'во?! Хареса ли ви, а?
Хайде, искам да видя щастливите ви лица!
Днешните карти са интересни. Какво мислите?
Защо не поиграем малко?
За екзекуцията става въпрос.
Имам едно писмо…
Писмо за помилване, което ми бе дадено от Кардинала.
Но как е възможно?
За жалост, имам само едно такова писмо.
За да направя своя избор,
написах инициалите на тримата мъже върху тези карти.
Моля, изберете една от тях.
Хайде, това е просто една игра.
Почакайте малко, графе! Не трябва ли първо да ги изслушаме?
Господин Франц, ние не сме съдии.
От нас зависи само кой ще умре.
За нас е важен единствено този факт.
В този момент ние имаме силата да помилваме един от тях.
Защо се колебаете да използвате тази сила?
Да, това едва ли не ни прави богове, не е ли така?
Какво си мислите? Играете си с живота им!
Това е лудост! Хайде да си вървим, Албер!
Игра? Да, игра е.
Нашият собствен живот участва в нечия друга игра.
Не сте ли се замислял за това? - Не знам.
Хайде, да вървим! - Мислех,
че можем да бъдем приятели, господин Албер.
Много разочароващо.
Вие пътувате, за да откриете нещо.
Нещо напълно ново за вас. Искате да се изпитате.
Трябва да вървим, Албер!
Албер!
Аз… ще опитам!
Недей! Ще съжаляваш!
Игра е, нали графе?
Не! Не искам!
Албер…
Не!
Албер!
Помилване от Кардинала!
Кой е помилваният? Пепино или Рока Бриори!
Хареса ли ви, а? Благодаря, благодаря!
Обичам го този Кардинал!
Господин Албер, направихте нещо добро.
Наистина добро.
Сега започва шоуто.
Убий го! Убий го!
Не извръщайте поглед, господин Албер. Не бива.
Убий! Убий! Убий!
Не се сдържайте, Батистан. - Много съжалявам, сър.
Моето отмъщение…
вече започна.
Хей, може би трябва да пием по кафе?
Да се разходим ли по Червената улица?
Да, извинявай, забравих. На теб такива неща не ти допадат.
Можем да спрем при казиното… - Моля те, не и комар!
Защо се държиш така?
Ти си умираше да видиш това.
И просто остави графа да… - Знам!
Знам го, знам го много добре!
"Сам си го докарах до главата
и затова съм ядосан! Ядосан съм!", нали?
Винаги се тревожиш за мен.
Да не си ми приятелка или майка?
Отивам да се подготвя за бала. А ти?
Сам ли си?
Това е нощта на карнавала! Не бива да си сам сега.
Предпочитам да е така. Днес беше ужасен ден.
Албер…
Само не бързай толкова.
Ще продължаваш ли?
Един флирт в Луна ме отведе при бандитите.
Секунда след секунда се приближавам към смъртта.
Следва действие 2.
"Докато Слънцето не победи Луната."
Пази се и винаги се надявай!